Amity Foundation inviterte HfD via
Areopagos å komme til Nanjing for å se på forholdene for døve. Ms.Wu An An,
leder for Social Welfare Department var vår kontaktperson og nærmeste
samarbeidspartner. Nærmere bakgrunnsbeskrivelse for forundersøkelsen er skrevet
i vedlegget ”informasjon”.
Døve i Kina
Det finnes ca.
20,5 millioner døve og tunghørte i Kina. 1,8 millioner er barn under fjorten år
og av disse er 800.000 under syv år. Ca. 75.000 barn er registrert i spesialskolene mens ca. 15.000 følger
undervisning på vanlige skoler. Det finnes i dag 1422
rehabiliteringssentere som gir tilbud til ca. 15% av døve barn i førskole
alder. Det er registrert 888 spesialskoler
for døve i hele landet med en klar overvekt på de mest utviklede østlige
regioner. Statistikkene er hentet fra en studie foretatt av UNICEF i 2001.
Døve i Kina er sett på som en
lavstatus gruppe av storsamfunnet. Foreldre som får et døvt barn gjør alt de
kan for at det skal bli hørende. Ett barns politikken er også med på å sette et
press for ”normalitet”. Det finnes døveskoler i alle storbyer, men de er mindre
tilgjengelig på landsbygda. De fleste ser det som et mål at hørselshemmede barn
skal være så flinke i tale og munnavlesning at de kan gå integrert i vanlig
skole (mainstream). Døve ligger i gjennomsnitt 4 år under i kunnskapsnivå etter
endt skolegang. Det er få døve som har tatt høyere utdanning. De fleste har en
praktisk yrkestrening. Pga. myndighetenes pålegg til bedrifter å ansette
funksjonshemmede, så er forholdsvis mange døve i en eller annen form for
arbeid. Det finnes ikke noe offisielt tolkesystem.
Den formen for tegnspråk som er offisielt godkjent av
myndighetene i Kina er en ordbok med eksakt tegnet kinesisk, manuelle tegn som
følger kinesisk talespråk og syntaks. Døves eget tegnspråk, kinesisk tegnspråk
(CSL), er det språket døve bruker naturlig seg i mellom. Her er nonmanuelle
komponenter med og en egen syntaks som er ulik eksakt tegnet kinesisk. Av mange
blir døves eget tegnspråk ikke sett på som et eget språk, men heller som gester
døve bruker seg i mellom. En tredje form, kinesisk tale med tegn som støtte, er
den språkformen som blir mest brukt i døveskolene. Men det er også her kinesisk
talespråk som er drivkraften.
Det naturlige ervervede språket for
døve er et visuelt-gestuelt språk. Hvis et døvt barn er i et tegnspråkmiljø vil
det erverve språket på samme måte som hørende barn gjør det naturlig i et
auditivt språkmiljø. Det er viktig at muligheten for språkutvikling skjer så
tidlig som mulig i et barns liv. Døve barn i Kina har ofte ingen eller veldig
dårlig språk- og begrepsforståelse når de skal begynne på skolen.
Foreldre som får et døvt barn gjør
alt de kan for at barnet skal bli friskt, - bli hørende. De oppsøker vestlig og
kinesisk medisin, og bruker masse penger og krefter på dette. Døvheten er ofte
oppdaget seint. Og da man i tillegg bruker år på å få barnet hørende blir
språkutviklingen veldig forsinket. Det er ingen informasjonstjeneste knyttet
til døve barn og deres foreldre, og det blir ofte tilfeldig hva de får høre.
Hørende foreldre får ikke tilbud om hjelp til å tilegne seg tegnspråk, selv om
barna kommer i spesialskole-systemet.
På 1980-tallet begynte man å sette
opp rehabiliteringssentere for døve førskolebarn i de større byene. Her blir
det foretatt diagnostisering og høreapparattilpassing, og i undervisningen blir
det lagt vekt på taletrening. Tegnspråk er ikke brukt, uten kanskje som
enkelttegn som støtte til talen. Mange lærere mener at bruk av tegn ødelegger
barnas muligheter til å lære kinesisk, og benytter en strengt oral metode.
Målet er at barna skal få så gode taleferdigheter at de kan begynne på vanlig
skole. Førskole er ikke obligatorisk.
Etter endt skolegang ligger døve under med gjennomsnitt 4 år i lese- og skriveferdigheter. Døveskolene bruker mye tid på taletrening og drilling av ord. Dette går på bekostning av andre fag. For døve i vanlige skoler er det lite eller ingen oppfølging av læreren, men elevene får sitte på første rad for munnavlesning og klassekameratene gjør notater. Det legges vekt på yrkesrettet arbeidstrening i ungdomsskolen. Få døve elever får muligheten til høyere utdanning, men det er noen tilbud innen kunst og IKT. Døve har ikke tilgang til f.eks lærerutdanning ved universitetet. Det er nå 10-15 døve fra Kina som går på Gallaudet i USA.
Pga. myndighetenes politikk om at handikappede skal ut i arbeid, så har også døve tilgang på arbeidsplasser. Men for de fleste er det arbeid i såkalte velferdsfabrikker. Den økonomiske situasjonen på disse er varierende og mange har ikke trygge arbeidsplasser som de kan regne med.
Tolketjeneste er ikke utbygd. Hvis rettsvesenet trenger tolk ringer de
en døveskole for å få overført en lærer som behersker tegn til tale eller
eksakt tegnet kinesisk. Ofte får det som følge at tolkingen går over hodet på
den døve. Hvis døve trenger tolkehjelp
i f.eks bank eller andre private tjenester spør de uoffisielle ”tolker”, ofte
barn av døve foreldre eller andre de har tillit til. Dette må de selv
betale for eller kompensere i
naturalia. Det er et stort behov for kursing på etiske områder.
På slutten av vårt besøk møtte vi
en forsker ansatt i UNICEF, Rebecca Imber, som har som oppdrag å komme med en
anbefaling til ledelsen i UNICEF når det gjelder undervisningstilbudet til døve
barn i Kina. Vi har fått en utkast av hennes rapport og løfter om å holde
kontakten senere. Hun kan være en ressursperson for prosjektet i fremtiden.
The
China Deaf Persons’ Association (CDPA) er en avdeling av China Disabled Persons’ Federation (CDPF). Amity hadde ordnet en avtale for oss med dem i Beijing. Dette er en
offisiell organisasjon som er styrt av myndighetenes politikk. Ms. Yang Yang er
leder for CDPA. Hvis man er
diagnostisert med mer enn 40 %
hørenedsettelse er man automatisk medlem. Det er ingen medlemskontingent.
Myndighetene gir tilskudd og de driver pengeinnsamlinger. Det er
generalforsamling hvert 5.år og en konferanse hvert år. CDPA har samlet og gitt
ut en tegnordbok i to deler. De holder på med en revisjon og tillegg nå. I
forhold til undervisning av døve mener de at eksakt tegnet kinesisk skal brukes
sammen med taletrening.
Amity Foundation er en av få i Kina
som har sett viktigheten av at døve barn får opplæring på tegnspråk, og
undervisning i døves kultur og historie. I 1996 startet de som de første i Kina
et prosjektet med tospråklig undervisning i en førskoleklasse ved Amity
Rehabilitation Centre for the Deaf Children i Nanjing. Amity, med Ms. Wu An An
i spissen, viser en veldig vilje og pågangsmot i møte med både myndigheter og
skolesystem. Amitys arbeid får gode skussmål av andre vestlige innen feltet.
Amity fikk kunnskap om tospråklig
undervisning av døve via Dr. Alison Callaway, Bristol, som var i Kina for å skrive sin doktorgrad
på ”Døve barn og deres familier i Kina”. Via denne kontakten har Wu An An og to
døvelærere vært i England 3 uker. Og Dr. Callaway og en lærer fra en tospråklig
skole i London har vært i Kina for å holde korte seminarer om temaet to ganger.
Det har ikke lykkes Dr. Callaway å skaffe nødvendig finansiering for å
fortsette veiledningen. I forbindelse med et av seminarene ble Redd Barna, UK,
i Kina trukket inn. De finansierte seminaret mot at de fikk ha med lærere fra
sitt eget rehabiliteringssenter i en annen provins. De har startet sitt eget
tospråklige prosjekt der i september 2000.
I samarbeid med Amity hadde vi to dagers workshop for døve og hørende
døvelærere og andre interesserte på feltet fra Nanjing og provinsen rundt. Mr.
Shen Yulin, vice chief editor of “Modern Special Education” magazine, hadde et
foredrag om døveundervisningens historie og nåværende situasjon i Kina. Wu An
An hadde et innlegg om Amitys førskoleprosjekt og viktigheten av tospråklig
undervisning, iberegnet døves kultur og identitet. Hun kom også inn på
foreldrenes situasjon og behov for veiledning og tegnspråkundervisning. Fra vår
side presenterte vi Stiftelsen HfD, en video med Runes to kinesiskadopterte
døve barn, døvehistorie og situasjon i Norge i dag, skolesystem med egen
læreplan for døve, foreldrepakken, tolkesystem og en kort innføring i å se på
tegnspråk som et eget språk. En nyoppstartet privat døveskole ble også presentert.
Rektor her var selv døv. Det ble til tider en livlig diskusjon med både
kinesisk og norsk tegnspråk, engelsk og kinesisk tale. Mange spørsmål kom opp,
og når vi fortalte Norge hadde tegnspråk som universitetsfag, ble forsamlingen
målløs. Workshopen sluttet med gruppearbeid hvor de jobbet ut forslag til
tiltak fremover.
Disse forslagene tok vi med oss til
møte med Amity dagen etter. Der jobbet vi ut en liste med 9 forslag til tiltak.
Konklusjon og anbefalinger.
Amity Foundation gjorde et
helhetlig og godt inntrykk. De var gode på å organisere og tilrettelegge for
besøk som vårt. Wu An An hadde satt seg godt inn i fagfeltet, selv om hun selv
ikke har sitt daglige virke med døve. Hun viste forståelse og holdninger som
var troverdige og gir god basis for videre samarbeid.
Amity pekte på, og det som kom fram
i workshopen viste, at det er mange felter man kan ta tak i. I samtaler ble
enige om å avgrense det noe:
Teamet anbefaler HfD i første
omgang å søke et pilotprosjekt for å jobbe ut en instruktørpakke i samarbeid
med et team i Kina. Når denne pakken er ferdig utarbeidet må det være et
innførings- og opplæringskurs for dem som skal bruke innholdet. Vi tenker oss
at dette kan gjøres med utgangspunkt i CSS fra norsk side.
Videre kan HfD gå inn på det med
tolkeutdannelse. Det er allerede en del uoffisielle tolker i Kina, som er i
behov av kurs og veiledning. En mer
formell tolkeutdannelse må man bruke litt lengre tid på å bygge opp sammen med
myndighetene i Kina. Ved å planlegge og gjennomføre noen kortere kurs vil man
innhente opplysninger og informasjon til evt. å kunne gå videre på dette
feltet.
Når arbeidet med instruktørpakken
er i gang vil det komme behov for treningssentere hvor man kan undervise i
tegnspråk for døvelærere, foreldre, tolker og andre interesserte. Dette er noe
HfD på sikt kan gå inn i. I arbeidet med instruktørpakken vil dette naturlig
tre fram etter hvert.
Teamet vil gjerne få rette en takk
til HfD v/hovedstyret for at de sa ja til denne forundersøkelsen, og til CSS
som frigav to av oss. Takk til Areopagos v/ Kari Harbakk som satte det hele i
gang etter initiativ fra Amity. Og sist men ikke minst takk til både Pablo og
tolkene. Vi har hatt en lærerik og inspirerende tur som frister til
gjentakelse.
Nordstrand 18.09.01
Med vennlig hilsen
Margaret Farstad, Rune Anda og
Randi Thelle
VEDLEGG I:
INFORMASJON
PROSJEKTNAVN: |
TEGNSPRÅK OG TOSPRÅKLIGHET – FORUNDERSØKELSE |
STED, LAND: |
Nanjing – Kina. |
SAMARBEIDSPARTNER: |
Amity Foundation |
PARTNERE I NORGE: |
Areopagos og Stiftelsen Hjemmet for Døve
(HfD) ved Conrad Svendsens Senter
(CSS) |
MÅLSETNING: |
Forundersøkelse om mulighetene
til å starte et utvekslingsprosjekt med Amity
Foundation, Nanjing – Kina. |
DATO: |
01.08.2001 |
1. BAKGRUNN:
a.
Amity Foundation er en kristen diakonal
organisasjon som jobber hovedsakelig med etablering og drift av skoler i Kina.
De driver bl.a. en skole for døve i Nanjing. Amity Foundation har i flere år
hatt et samarbeid med Areopagos (tidl. Budhistmisjon) og fått støtte til flere
prosjekter.
b.
Situasjonen i Kina er at tegnspråk er
ikke anerkjent av myndighetene og blir derfor ikke brukt/undervist på
døveskolene. Undervisningen er hovedsakelig basert i en oral tradisjon. Amity
Foundation har vært med å starte en liten forsøksklasse på barnehagen ved
døveskolen i Nanjing hvor tegnspråk blir undervist. Resultatet er oppmuntrende
og de ønsker å utvide forsøket.
c.
En av lederne i Amity Foundation besøkte
Norge og hadde samtaler med HfD om et eventuelt samarbeid gjennom et
utvekslingsprogram for å stimulere å øke kompetansen i tegnspråk og
to-språklighet i undervisning av døve elever.
d.
Den formelle henvendelsen kom via
Areopagos i høst 2000. Kari Harbakk i Areopagos kontaktet Randi Thelle (ansatt
i CSS) og som har bakgrunn som medarbeider i Areopagos. Henvendelsen ble
videresendt til sekretariatet i HfD ved Pablo Sbertoli, senior rådgiver med
ansvar for koordinering av de internasjonale relasjoner. Saken er tatt opp i
sekretariatet som ønsker en forundersøkelse for å finne ut om det finnes nok
grunnlag til å utarbeide en søknad om finansiering av et utvekslingsprosjekt.
Forslaget fra Amity Foundation definerer to hovedområder for hovedprosjektet:
i.
Døveskole i Najing
Kompetanseutvikling av ansatte i ”Amity’s
Experimental Bilingual Project” gjennom opplæring og rådgivning,
tegnspråkseminarer, kurs for pårørende, etc.
ii.
Tegnspråk forskning.
2. FORUNDERSØKELSE:
a.
Areopagos ønsker ikke å være pådriver av
et utvekslingsprosjekt som beskrevet under punkt 1, men kan bidra med deres
kompetanse om den kinesiske samarbeidspartneren og om regionen. De har i dere
notat datert september 2000, forespeilet å danne et team som kan ta ansvaret
for forundersøkelsen.
b.
I møte mellom Areopagos og HfD den
27.02.01, blir det avtalt at teamet vil bestå av følgende personer.
i.
Randi Thelle CSS - teamleder
ii.
Margaret Farstad CSS
iii.
Rune Anda Designtrykkeriet
iv.
I tillegg vil Kari Harbakk og Pablo
Sbertoli delta i prosjektreisen som representanter for sine organisasjoner.
c.
Finansieringen av forundersøkelsen er
sikret av Areopagos og HfD etter avtale.
d.
Foreløpig program for forundersøkelsen:
Avreise fra Norge 21.08.2001, retur til Norge 05.09.2001.’
Søknadsfristen er 15.09.2001 for nye prosjekter.
3.
MER INFORMASJON:
Er du interessert i mer informasjon eller vil du få med deg oppdateringene kan
du sjekke prosjektets ”uoffisiell” hjemmeside (http://home.online.no/~anda/Kina/Amity.htm), eller ta direkte kontakt med prosjektleder Randi Thelle CSS Randi.Thelle@hfd.org.
Ved generelle spørsmål om Stiftelsen kan Informasjonsrådgiver Monica Beckstrøm Monica.Beckstroem@hfd.org kontaktes.
Ms. Wu An An Social Welfare Division of the Amity
Foundation, Director
Ms.Li Enlin Amity Foundation, Associate
General Secretary
Ms.Jiang Cong Lin (Angela), Social Welfare Division
of the Amity Foundation
Mr.Chu Chao Yu Social
Welfare Division of the Amity Foundation
Mr.Shen Yulin Vice
chief editor, Editor Department of Modern Special Education
Ms.Rebecca Imber UNICEF,
Beijing
Ms.Yang Yang The
China Deaf Persons’ Association (CDPA), leader
Mr.Yang
Lian Rong interpreter, Chinese sign
language (Shop of Education with Electrical Audiovisual Aids in Nanjing City)
Mr.Hu Zheng Gang Deaf
School of Nanjing City(Headmaster)
Ms.Chen Pei Pei Deaf
School of Nanjing City(Teacher in Bilinguist Class)
Ms.Zhang Ci Dao Deaf
School of Nanjing City(Teacher in Bilinguist Class) (deaf)
Ms.Yang Xiao Hua Deaf
School of Nanjing City(Teacher in Bilinguist Class)(deaf)
Mr.Zhang Xiao Hua Deaf
School of Nanjing City(Teacher) (deaf)
Mr.Chen Jing Yu The
Deaf People's Association of Nanjing City(The leader) (deaf)
Mr.Chen Yan Tai Deaf
School of Jiang Du City(Headmaster)
Ms.Hu
Ji Na Special Education
Study Department of Su Zhou Education Committee
Ms.Lai Wen Yi School
for Blind and Deaf of Su Zhou City(Headmaster)
Ms.Fang
Hong School for Blind and Deaf
of Su Zhou City(Director of Education Study department
Mr.Tan
Jing Sheng School for Blind and Deaf
of Su Zhou City(Director of Education Study department) (deaf)
Ms.Chen
Xue Ying Deaf School of Wu Xi
City(Director of Education Study department)
Mr.Fang Lei Deaf
School of Wu Xi City(Teacher) (deaf)
Ms.Ma Li De Disabled Person's Federation of Tan
Chen County(Leader)
Mr.Zhu Yong Deaf
School of Tan Cheng County(Teacher) (deaf)
Mr.Xu
Su Ping Preschool Education
Class in Dong Wang Ji Town of Guan Yun County(Teacher)
Mr.He
Sheng Hua Bo Ai Bilinguist School
for Deaf in Jiu Jiang City(Headmaster) (deaf)
Mr.He Ming, Bo
Ai Bilinguist School for Deaf in Jiu Jiang City(Headmaster)
Mr.Qiu
Shen Yong Deaf School of Pei
Couty(Director of Education Study department)
Mr.Bao
Hong An Deaf School of Tong Shan
Couty(Director of Education Study department)
Mr.Fu Qian Jin Deaf
School of Tong Shan Couty(Teacher) (deaf)
Kari Harbakk Areopagos
Linda Hermansen Tolk
Marianne Bjerg Tolk
Pablo Sbertoli Stiftelsen HfD
Rune Anda Designtrykkeriet AS
Margaret Farstad CSS
Randi Thelle CSS
VEDLEGG III: REISEPROGRAM Tirsdag 21.aug. Pablo, Margaret,
Rune og Randi reiser til Hong Kong. Onsdag 22.aug. Ankommer Hong Kong.
Innkvartering på Tao Fong Shan Christian Centre i Shatin. Torsdag 23.aug. Planlegge workshop
og være turister i Hong Kong. Fredag 24.aug. Teamet i Hong Kong
fortsetter forberedelser av workshop. Kari, Linda og
Marianne reiser via Beijing til Nanjing. Lørdag 25.aug. Alle møtes i
Nanjing. Innkvartering på Grand Hotell. Velkomstmiddag som
blir holdt av Ms. Li Enlin, assisterende generalsekretær i Amity Foundation.
Kort orienteringsmøte med alle Søndag
26.aug. Gudstjeneste i
St.Paul Church Nanjing. Møte fem voksne
døve og en som fungerer som tegnspråktolk. Lunsj og sightseeing. Folk fra
Amity er med. Mandag 27.aug. Besøke Amity
Rehabilitation Centre for the Deaf Children i Nanjing ved døveskolen.
Førskole og skole har ferie, men vi møter 5 barn, deres lærere og foreldre. Etter lunsj møte
med døve arbeidstakere og sjefen deres på et hotell. Være med på ”møte”
i døveforeningen. Tirsdag 28.aug. Dele teamet i to. 1. Besøke døv
familie og arbeidsplass for døve. 2. Samtaler og
planleggingsmøte med Amity Onsdag 29.aug. Workshop med
døvelærere og andre aktuelle personer på feltet. Ca. 30 personer i alt. Vi inviterte alle
på middag etterpå. Torsdag 30.aug. Workshop Fredag 31.aug. Arbeidsmøte med Amity. Gå igjennom forslag til tiltak og sette opp
planer fremover. Delvis samtidig, videofilme eventyrfortelling på kinesisk tegnspråk Lørdag 1.sept. Fortsettelse av
samtale med Amity og Mr. Shen Yulin Søndag 2.sept. Avreise til
Beijing. Mandag 3.sept. Møte med the China Disabled Persons’
Federation (CDPF) og the China Deaf Persons’ Association (CDPA). Ms. Wu An An, Amity er med. Møte med Rebecca
Imber, UNICEF Tirsdag 4.sept. Være turister. Onsdag 5.sept. Hjemreise. 1
Første
møte med 5 døve etter gudstjenesten søndag 26.august: Alle presenterte seg;
kineserne på kinesisk tegnspråk som vi norske oppfattet små deler av. Muligens
var det vårt ”internasjonal tegnspråk” som fikk dem til å visualisere tegnspråket
bedre overfor døve fra andre land som ikke behersker kinesisk tegnspråk. For
det gikk bedre med direkte kommunikasjon etter hvert. 2
Vi
ble etter hvert vant til å bruke kinesiske tegn innimellom ”det
internasjonale”, noe som (sikkert) gjorde kommunikasjonen enda bedre (og de
”smuglet inn” noen norske tegn i språket sitt. 3
I
Kina er det ikke mulig å få hjelp av internasjonal håndalfabet når man skal
stave bynavn, landnavn, personnavn, slik det ofte er til god hjelp ved
kommunikasjon mellom døve over landegrensene. (Det hjelper lite å prøve med
uttale, for vår eller engelsk uttale stemmer ikke med det kinesiske. Selv ordet
”Afrika” ble det mye strev med før de forsto hva vi sa.) 4
Voksne
døve i Nanjing (byen har over 4 millioner innbyggere) har sine sammenkomster 6
forskjellige steder i byen (parker eller åpne plasser), fordi det ikke finnes
noen forsamlingslokaler for døve, og døveforeningen (som får ca 5.000 NOK pr.
år fra myndighetene, jfr. lederen i døveforeningen) har ikke råd til å ha eller
leie lokaler. 5
Voksne
døve i Nanjing bruker et selvstendig tegnspråk i kommunikasjon med hverandre.
Det kunne vi registrere ”i døveforeningen”. Nesten ingen brukte munnen eller
rettere sagt ”talespråk” sammen med tegnspråket. (Selv ”tolken” på møtene, som
er sønn av døve foreldre, brukte ikke munnen.) 6
Voksne
døve (også døve ”døvelærere” – de er ikke utdannet lærere – og lederen i
Nanjing Døveforening) sier seg glad for at noen (bl.a. vi fra Norge) vil delta
aktivt for å overbevise noen at to-språklig undervisning er den rette veien å
gå for døveskolen, med tegnspråk først, og alt annet etterpå, basert på
tegnspråk som døve barn forstår. 7
Lederen
i Nanjing Døveforening sier at det er vanskelig å få myndighetene til å lytte
til døves ønsker. Mye av deres kamp for døves rettigheter blir bare ”ikke
hørt”. 8
Døve
kinesere har absolutt ikke lov til å kjøre bil. Vi har inntrykk av at døve
aksepterer det. De sier: ”Hvis vi kolliderer, hva så?” 9
Det
ser ut til at døve i Nanjing ikke vet at tegnspråk er eget språk, i alle fall
ikke før de ble kjent med det de siste dagene (slutten av august 2001). 10
Døve
selv sier at det er håpløst for døve å kunne uttale kinesisk, med de 4
tone-nyansene som kreves. Enkel uttalefeil på vokalene gir helt andre
betydninger. (Noen av våre hørende i prosjektgruppen fikk lyn-kurs i det å
uttale et bestemt ord, men uttalen gav en helt annen mening!) 11
Vi
besøkte en velferdsfabrikk som har ca 300 døve ansatte. Fabrikken har ikke til
hensikt å presse arbeiderne til å produsere hurtig og å få mest mulig overskudd.
Der er også andre funksjonshemmede. For tiden går det dårlig med fabrikken, og
de som kan risikere å slutte, og se etter annen jobb, er de yngre, mens de
eldre kan føle seg trygge. 12
I
Nanjing Døveskole overvar vi en demonstrasjon av 3 ulike undervisningsfelter: a.
Språk-undervisning
m/oppgaver b.
Eventyr-fortelling
m/oppgaver c.
Abstrakt-tenking
m/oppgaver 13
Visning
av våre videoer med tegnspråk fortalte at dette er noe å satse på i Kina. 14
Det
hyggelige vi så, er at noen døve har mobiltelefon, og bruker den bare til å
sende og å motta tegn-meldinger (kinesiske tegn). 15
Aha-opplevelser:
Mange ganger under forprosjektet, og i uformelle treff ellers, så vi at våre
demonstrasjoner og forklaring om døves eget tegnspråk førte til at de døve
møtedeltakerne kjente seg igjen. Vår tegnspråkgrammatikk kan vel sies også å
være nesten det samme som de døve kinesere bruker. Både kroppsspråk og
tegnframførelsen, uten at vi bruker samme tegn. 16
Hørende
nyhetsoppleser som på TV bruker ”tegn til tale” sier at hun aldri har hørt døve
klage på hennes tegnspråk. Muligens er døve kinesere for høflig til å
kritisere. 17
Hørende
døvelærere som ikke forstår døves tegnspråk, vet ikke eller forstår ikke at det
er et selvstendig språk. De vet at de mange ganger ikke forstår elevene.
VEDLEGG
IV: Inntrykk etter møte med døve i
Nanjing